De siste årene er fler enn 306 spedbarn blitt bortført i USA.
I 10 % av tilfellene var moren fortsatt gravid.
9 av 10 mødre overlevde ikke overgrepet.
Hva skal vi døpe henne?
Jeg vet ikke. Hva med Zoey?
-Hva? Nei, neppe. -Det er søtt. Hvorfor ikke?
Det begynner på z. Da blir hun alltid valgt sist i klassen.
-Beatrice. -Hva?
-Jeg hadde en tante Bea. Hun var snill. -Ei tante... Fleiper du?
Hva tror du om Anna?
-Anna? -Ja. Nei?
Det er ikke...
Hun sparket nettopp. Kjenn!
Se opp!
Ser du at hjertet hennes slår?
Det ser perfekt ut, Sarah.
Utenom noen indre skrammer er alt som det skal.
-Jeg er mer urolig for deg. -Det går bra. Jeg er klar.
Ok.
Har du kjent noen kynnere?
-Nei, jeg tror ikke det. Er det ille? -Uvanlig. Det begynner å bli sent.
Vi kan vente noen dager, men om ingenting skjer...
-Nei, jeg vil ikke bli skåret opp. -Vi skal prøve å fremskynde det.
Du får oksytocin, et hormon som utløser rier.
Det forteller babyen at tiden er inne. Kan noen kjøre deg hit?
-Det er best du ikke kjører selv. -Jeg kjører ikke lenger.
Å, beklager.
-Det går bra. Mor kommer i kveld, så... -Bra.
Hvil deg så mye du kan.
God jul.
Med den julesangen er programmet slutt,-
-i den varmeste julen i manns minne.
Vi er tilbake i morgen til samme tid, fra 16-20.
Det er første gang noen ber meg kjøre til dette området.
-Det er nybygd. -Sunset Grove. Hvem finner på sånne navn?
Alle høres så like ut.
Jeg kjørte noen bankfolk ut til et boligområde her i forrige uke.
Green Sunshine...
Hei, mor.
Jeg var hos legen. Jeg hadde den på lydløs, og glemte det.
Ja, det går bra. Jeg er bare trøtt.
Ok, jeg legger nøkkelen i postkassen ved hagegrinden.
Ok. Ja.
Jeg er sikker på at alt er bra med meg.
Jeg gjør alt legen anbefaler, så du trenger ikke bekymre deg.
Ha det, mor.
Hei! Har du savnet meg?
Isaac, den er perfekt. Takk!
Det trengte du ikke.
Bare en liten oppmerksomhet som gjør at når du våkner hver time av barnegråt,-
-så tenker du på oss.
-Jeg har noe til deg også. -Så fint!
Sarah, så vakker den er.
Matt tok det dagen vi møtte dere.
Jeg fant det da jeg gikk gjennom sakene hans.
-Den var alltid tiltenkt deg og Brian. -Brian kommer til å elske den.
Jeg husker den dagen. Du store... Takk.
Hva gjør du?
Hver gang Brian ringer, vil dette bildet vises.
Unnskyld meg.
Hallo?
Nei.
Nei, det er han ikke.
Nei, han har ikke...
Han kommer ikke tilbake.
Aldri. Takk.
Matts navn står fortsatt på telefonabonnementet.
Iblant ringer firmaer og vil at han skal bytte leverandør.
-Det var leit. -Det går bra.
Jeg liker det nesten når folk ringer og spør etter ham.
Det er fint å høre navnet hans, om så bare i et lite sekund.
Isaac...
Jeg har bestemt meg for å selge huset.
Det er nok best, med alt som foregår, og barnet...
Det er bedre om jeg bor hos mor en stund.
Jeg vet ikke...
Jeg tror ikke jeg klarer dette alene.
-Jeg har ikke styrken. -Vi stiller alltid opp.
Jeg vet det. Det er ikke det.
Jeg er redd.
Jeg er redd jeg ikke vil vite hva jeg skal gjøre.
Jeg er redd for å bli en dårlig mor.
Ingen kan lære en å bli en god mor.
Enten har man det i seg, eller ikke. Og tro meg-du har det.
Unnskyld. Selvfølgelig måtte jeg begynne gråte...
Du vet at du er velkommen til å spise med oss i kveld?
Dette nabolaget blir en spøkelsesby på kvelder som denne.
Det ville vært hyggelig.
Takk.
Jeg er så takknemlig for deg og Brian, og deres støtte.
Men i kveld...
...føler jeg ikke for å feire.
Du trives visst under vann, du òg?
Excalibur, hva har du gjort?
Nå holder det.
Hallo?
Isaac, er det deg?
Jeg ser deg.
Beklager at jeg forstyrrer på julaften.
Jeg har problemer med bilen, og skulle gjerne lånt telefonen.
Beklager, jeg forstår ikke helt.
Jeg vil gjerne låne telefonen.
Har du ingen mobil?
Batteriet er tomt.
Hva har hendt?
Som jeg sa: Jeg har et problem med bilen. Kan du være snill og åpne?
Vet du hva? Min mann sover. Jeg vil ikke vekke ham.
Jeg skal ikke bråke. Det tar bare et lite minutt. Vær så snill?
-Det er nok best du spør naboen. -Det er ingen hjemme.
Vær så snill! Det tar bare et sekund.
Nei. Jeg er beklager. Jeg sa jo at min mann sover. Jeg åpner ikke.
Hvorfor lyver du?
Unnskyld?
Din mann sover ikke, Sarah. Han er død.
Åpne døren, Sarah!
Jeg vet ikke hvem du er, eller hva du vil.
Men dra din vei før jeg ringer politiet!
Hører du?
Excalibur?
Hva bjeffer du på?
Hei, jeg heter Sarah Clark.
Jeg bor i Sunshine Grove. På 10 Oak Crest.
Jeg vil rapportere at en fremmed kvinne lusker rundt utenfor huset.
Nei, jeg vet ikke hvem hun er.
Vær så snill, kom hit fort.
Jeg er i huset. Ok, takk.
Isaac, det er Sarah. Det er noe som ikke stemmer.
En fremmed kvinne var her, og ville komme inn.
Jeg har aldri sett henne før. Politiet er på vei, men ring meg når du kan.
-God kveld. Sarah Clark? -Ja.
-Vi ble oppringt. -Det var jeg.
Det var en fremmed kvinne her, som ville komme inn i huset.
-Inn i huset? -Ja, hun hamret på døren.
Jeg vet ikke hva hun ville.
-Er det andre hjemme hos deg? -Nei.
-Har du noen anelse om hvem kvinnen var? -Nei, jeg så henne ikke så godt.
Som du ser, er lampen ødelagt.
Den fungerte ikke da hun var her.
Jeg tar en titt på baksiden.
Er du sikker på at det var en kvinne?
Så du ansiktet godt?
Noen andre detaljer?
Nei, jeg så ikke ansiktet. Det var for mørkt.
Men jeg hørte stemmen. Det var definitivt en kvinne.
Det er tomt-ingen der. Den som var her, er borte.
Hun kommer nok ikke tilbake. Det var nok en som hadde drukket for mye.
Jeg informerer patruljebilen her, og ber dem kjøre forbi senere-
-og se til at alt er bra.
Takk. Jeg følger dere ut.
Hva er det du driver med?
Du vet at du ikke får være i sengen.
Se så, hopp ned.
Kom igjen. Sånn, ja.
Du også, mister.
Hvem er du?
Hva vil du?
Sarah!
Du burde vite hvem jeg er, Sarah...
...og hva jeg er ute etter.
Hva vil du?
Sarah...
Om du kommer ut nå, blir alt så mye enklere.
Ikke gjør dette vanskeligere.
Du kan ikke bli der inne for alltid.
Du må komme ut før eller senere.
Babyen også.
Hun er på vei ut, Sarah.
Sarah?
Sarah! Vi kan gjøre det sammen!
Sarah! Åpne den pokkers døra!
Sarah!
Sarah?
Isaac...
Jeg er Sarahs mor. Hun har fortalt så mye om deg.
Ja ha! Jeg beklager å komme inn slik. Vi har reservenøklene.
Har hun det bra? Hun ringte, men vi hørte det ikke i tide.
Hun er utmattet, stakkars.
-Dette har vært så tøft for henne. -Men hun er tøff. Hun klarer seg.
Ja, og jeg sa det til henne tidligere i dag.
Men så fikk vi beskjeden-
-om at noen ville trenge inn i huset.
Vi ble så klart urolige. Urolige, små naboer...
Brian og jeg.
Jeg formoder at Sarah har nevnt ham? Kanskje ikke.
Jo, det har hun. Så dumt av meg, unnskyld.
Tusen takk for at du kom. Det var ingenting. Hun var bare skvetten.
-De har vært noen tunge måneder. -Jeg vet det.
Men vi er så glade for at en ny, liten nabo er på vei.
-Det vil gjøre det triveligere her. -Ja...
Så synd at hun skal adoptere bort barnet.
Oi, har hun ikke sagt det? Jeg er så lei for det.
Jo, hun nevnte det. Jeg visste bare ikke at hun hadde bestemt seg.
Veldig snilt av deg å komme. Jeg hilser og sier at du var her. Får jeg følge deg ut?
Vi skal ikke forstyrre mer.
-Og du bor...? -I huset ved siden av.
Beklager at jeg braste inn.
Hvem...? Hvem er dere?
-Har det hendt noe med Sarah? -Kanskje du bør si hvem du er først?
Jeg er hennes mor. Har det skjded noe?
-Sarah? -Sarah sover.
Sarah? Sarah?
Jeg visste ikke at det var deg.
Mamma... Mamma...
Nei! Mamma, nei!
Herregud! Jeg visste ikke at det var deg!
Ikke forlat meg! Jeg elsker deg så høyt!
Jeg elsker deg så høyt!
Bli hos meg, mamma! Vær så snill!
Jeg visste ikke at det var deg!
Isaac! Jeg visste ikke at det var mamma...
Jeg trodde det var en kvinne som angrep meg.
Hun vil komme ut.
Du klarer det ikke alene. La meg hjelpe deg.
Ikke kom ennå. Ikke kom ennå.
Jeg sa:
La...meg...hjelpe...deg!
Kan du ikke røre deg?
Hjelp! Hjelp!
Jeg trenger hjelp! Vær så snill!
Brian!
Brian, vær så snill! Brian!
Brian!
Brian, jeg trenger hjelp!
Brian, nei!
Brian, vær så snill!
Bak deg!
Ok...
Ok, oppfattet.
-Det er julaften. Du burde ta dette. -Julaften?
Du er jo en fersking. Å takle hysteriske kvinner må jo bli din jobb.
Vær så snill, si at du ikke sa det jeg tror du sa.
-God jul... -God jul!
Sarah Clark?
-Jeg så lampene. -Vi ville bare se om du følte deg bra.
-Stasjonen sa at noen forstyrret deg. -Det har ikke vært noen problemer.
-Jeg ble vel redd... -Riktig.
-Takk for at du kom. -Det er min plikt.
ikke nøl med å ringe om du oppdager noe uvanlig, ok?
God kveld.
God jul.
Vi er ferdige her.
Dæven, jeg trodde hun hadde fått veer, og du lekte jordmor.
Hva er det? Hva?
Pokker også! Vent.
En ting til. Hva var navnet igjen?
-Hva? -Barnets!
-Sarah Clark? -Ja!
Mike? Hører meg? Mike?
Hallo?
Mike?
Hallo?
Mike?
Helvete!
Mike! Mike, vær så snill!
Ser du hva du har gjort?
Donovan her. Vi har en skadd politimann. Jeg trenger forsterkninger.
Donovan her. Jeg gjentar: Vi har en skadd politimann.
-Stopp! Ikke rør deg! -Det er ikke meg du skal ta.
-Opp med hendene! -Jeg er Sarah Clark. Jeg ringte dere.
Kvinnen jeg rapporterte om, er der oppe. Vi må gå.
-Hva prater du om? -Hun er gal. Hun vil stjele barnet mitt.
-Jeg er gravid og skadd. -Det holder! Nå går vi opp. Gå!
Gå videre! Gå!
-Kvinnen. Hvor er hun? -Der. Hun var der nå nettopp.
På sengen. Jeg slo henne med...
Dette er umulig. Det er ikke sant. Du må tro meg. Vær så snill!
-Vannet gikk. Jeg må til sykehus. -Slapp av. Alt...
Hun gjorde dette. Hun må være der nede. Tror du meg nå?
-Tror du meg? -Vent her. Ikke rør deg.
-Jeg går ned og ser. -Ikke forlat meg!
Jeg henter hjelp og en sykebil.
Hvem der?!
Nei...
Excalibur...
Jeg er så lei for det...
Barnet blir med meg, Sarah. Enten du vil det eller ei.
Du får velge hvordan.
La meg hjelpe deg. Jeg vet hvordan det gjøres.
Overlat det til meg.
Vær så snill, nei...
Nei! Nei!
-Hallo! Er det noen der? -336 her.
Jeg er Sarah Clark! Jeg ringte før fra 10 Oak Crest!
-Jeg trenger hjelp! Jeg blir angrepet! -Hvor er politifolkene?
Jeg tror hun drepte dem! Dere må komme nå!
-Var det du som ringte? -Ja! Jeg er Sarah Clark!
Jeg er angrepet, og...!
Du burde ikke kjøre, Sarah. Du vet hvordan det gikk forrige gang.
Hallo!
Hallo?
Hallo? Vær så snill...
Er det noen her? Jeg trenger hjelp.
Hallo...
Det er ikke mange som vet det, men barnet hører alt i mors mage.
Musikken er bra for dem. De blir vant til den.
De lærer å være lykkelige.
Derfor spilte jeg denne for henne så ofte jeg kunne.
Alltid.
Hun vil bli lykkelig her.
Jeg ville aldri latt noe skje noen av dere.
Jeg vet at du er der inne, Sarah!
Sarah!
Hun er min, Sarah!
Kom ikke nærmere!
Hva gjør du?
-Jeg sa: Kom ikke nærmere. -Du kan jo knapt stå på beina.
Jeg gjør det. Jeg sverger på at jeg gjør det.
Nei.
Du elsker henne.
Du elsker henne, tross alt.
Nå skal du gjøre nøyaktig som jeg sier.
Hva håpte du oppnå med alt dette?
Jeg vant litt tid.
Ja!
Hallo! Hør dere meg?
Hjelp meg! Kom igjen!
Hvorfor?
Hvorfor meg?
-Fordi du tok mitt, Sarah. -Hva?
Du tok mitt. Det er bare rett og rimelig at du gir henne tilbake til meg.
Du? Herregud!
-Rett skal være rett. -Det var en ulykke!
Det var ingen ulykke.
Matt og jeg hadde vært hos legen.
Jeg kjente barnet sparke. Jeg var så lykkelig.
Jeg ble distrahert et lite sekund.
Jeg visste ikke hva som ville skje. Jeg visste det ikke!
-Vær så snill... -Jeg er lei for det.
-Dette kommer til å gjøre vondt. -Nei!
Hva skal du døpe henne?
-Hva? -Navnet hennes?
Matt og jeg valgte aldri. Jeg vil bare vite hva du valgte.
Isabella.
Drittnavn.
Tekst: Nicolai Herzog